Amiralitetet - London.
Kriget mot Frankrike har nått dödläge.
Rojalistiska flyktingar i England vill snabbt återupprätta monarkin.
Kom in, kapten Pellew.
- Ursäkta det brådskande ärendet. - Ingen fara, Ers nåd.
Får jag presentera baron de Charette, general i kung Ludvigs exilarmé.
Generalen ska invadera Frankrike. Och vi ska bistå honom.
När vi korsat kanalen ska vi värva en armé och marschera mot Paris.
Där ska vår katolske kung överta tronen.
Hur många män förväntar ni er att värva?
Inom några dagar har jag 20 000 beväpnade män.
Sedan rör vi oss österut där fler ansluter.
Tvivla aldrig på folkets lojalitet, monsieur.
Vad jag förstår har man även tidigare försökt att störta regeringen.
- Visst, många gånger. - Utan någon framgång.
Kapten Pellew, i fem år har jag levt i exil-
- medan förrädare har skövlat mitt land.
Nu ska Frankrikes nobless komma hem-
och när nu mina landsmän kämpar-
- är det vi, deras rättmätiga ledare, som ska föra dem i strid.
Ska jag tolka det så, sir, att vi har ert stöd i denna satsning?
Visst, baronen. Ni kan lita på kapten Pellews fulla stöd.
Ni har den brittiske kungens ord på det.
- Hur ser jag ut? - En förbluffande förbättring, sir.
Skjortor, hatt, knappar, spännen.
Summan blir 11 pund, nio shilling och tre pence.
Vi kanske ska ta legering istället för silver?
Då blir summan... Ska vi säga elva pund jämnt?
Baronen är fortfarande galjonsfigur för kung Ludvigs anhängare.
Hans namn kommer att sätta norra Frankrike i brand.
Men rojalisterna, Ers nåd? De är en besegrad armé.
- Ett sista kast med tärningen. - Ett desperat försök, sir.
Ni glömmer vad som står på spel.
Om vi bistår generalen kan vi få ett slut på kriget mot Frankrike.
Det är ju en obetydlig uppoffring för att gå till historien.
Ja, men om expeditionen misslyckas kommer många att dö.
Män dör för varje dag som kriget fortsätter.
När det är över kan vi räkna förluster efter behag.
Undan!
- Ers nåd... - Tala så man hör.
- Uppdraget... - Nå?
- De är borta, Ers nåd. - Fördömt.
Ers nåd?
Det var en kopia av general Charettes planer till marinministern.
- Tänk om de är i fiendens händer. - Det vet vi ju inte.
De kan ligga på Themsens botten. Ett verk av småtjuvar.
Men om det inte är så?
Regeringen har bestämt sig. De brukar inte ändra sina beslut.
- Borde generalen få veta? - Vi behöver inte besvära honom.
Det som har hänt stannar mellan oss. Är det förstått?
Ja, sir.
Men kung Ludvig får inte tro att vi bara har strandsatt hans general.
Därför stannar ni kvar på posten efter att generalen har gått iland.
Om han misslyckas kan ni bistå med flyktmedel.
Som ni önskar, sir.
Ni har fått era order, kapten Pellew. Verkställ.
Mr Hornblower. Stå inte där och såsa.
Vi måste genast återvända till Plymouth.
Välkommen ombord, sir. Ett givande möte på amiralitetet?
Ja tack, mr Bracegirdle. Signalera Dumbarton, Sophia och Catherine.
Kaptener ska infinna sig inom en timme.
Mr Hornblower, be officerarna kommer till min hytt om 20 minuter.
- Nåt nytt, mr Hornblower? - Jag vet inte mer än du.
Det får vi väl snart reda på.
Du har visst fått en smutsfläck på uniformen.
Du ser ut som en riktig löjtnant nu. Må det länge så förbli.
Mina herrar, kaptenen önskar se oss i sin hytt om 20 minuter.
Vi har visst en främling bland oss.
Nej, det har skett ett misstag. Det är löjtnant Hornblower.
En ny man från topp till tå. Och inte en fläck så långt man ser.
Det stämmer, tjänstförrättande löjtnant Kennedy.
Mr Hornblower är visst mannen vi måste mäta oss med nu.
Tack, det räcker, mr Bowles.
Se upp!
- Tror du det blir lugnt ett tag nu? - Kaptenen är väl ingen mjukis.
Synd, vore trevligt med en månad till av färska ransoner.
Det kanske blir Ostindien. Palmer, solsken...
Tropiska sjukdomar.
- Det kan bli Medelhavet och degos. - Vi kan ge dem på käften igen.
Vi kan klara av dem själva och lämna flottan kvar.
- Hörru, tuffing. Du missade en fläck. - Var?
Bakom dig.
Som ni vet är jag nyss hemkommen från ett möte med amiral Hood.
Våra order är att ansluta till Catherine, Dumbarton och Sophia.
Vi ska transportera general Charette och franska rojalisttrupper-
- till Frankrikes kust tillsammans med brittiska infanteriet.
- En invasion, sir? - Fyra skepp gör knappast en invasion.
- Vad är då poängen? - Vi är i krig.
Då utför man order utan minsta tvekan.
Jag förstår att planen kan verka något övermodig.
Generalens plan är att samla en armé, tåga mot Paris-
och placera kung Ludvig på tronen.
- Det innebär slutet på kriget, sir. - Det är poängen.
- Får vi veta var trupperna går iland? - Vår destination är hemlig.
Fransmännen får inte veta nåt förrän vi anländer.
Alle man hjälper till med expediering så fort generalens män anländer.
Nästa vecka kanske vi skålar för franska republikens fall.
Ja, mr Hornblower. Det är åtminstone vår plan.
Fransoser? Vad sjutton gör de här?
- Vad tycker du, Horatio? - De verkar lite... oordnade.
Röra är väl ett mer passande ord?
Se upp för rödingarna!
Major Edrington, 95:e infanteriet.
Ni skulle visst hjälpa oss med inskeppningen.
Löjtnant Hornblower, sir. Tjänstförrättande löjtnant Kennedy.
En ståtlig trupp, majoren. Nästan för prydliga för strid.
Ju prydligare officer desto bättre trupper.
Åtminstone i armén.
Jävla fransoser.
Kamrater, idag är en stor dag.
Idag ger vi oss ut på ett heligt korståg-
- för att ännu en gång befria vårt älskade Frankrike.
- Vad säger generalen? - Idag är en stor dag.
De ska befria Frankrike.
Tillsammans ska vi kämpa, kanske in i döden.
Men vi gör det för den viktigaste saken i hela världen.
Varenda en av oss...
... kommer att bli ihågkomna som hjältar som trotsade livet...
... för Frankrike.
Leve konungen!
Disciplinen må saknas, men entusiasmen flödar.
Vill ni ha hjälp med personligt bagage ser jag till att det ordnas.
Nåväl. Det är nog bättre om ni tilltalar mig "Ers nåd".
Jag är trots allt greven av Edrington.
Är du rik nog att köpa befattning-
- såväl som uniform kan du tjäna i armén.
Löjtnant Hornblower, de sa Majesté Marine...
Jag talar tillräcklig engelska för att genomföra uppdraget.
Överste markis de Moncoutant.
- Jag ska leda era män ombord. - De står redo.
Jag ser fram emot vår resa, sir. Jag har alltid tyckt om havsluften.
Var försiktiga med mitt bagage. Tappa det inte! Idioter.
- Är den er, sir? - Det stämmer, mr Hornblower.
På axel gevär!
Trupper och proviant är ombord, sir.
Signalera konvojen.
- Lätta ankar, mr Bowles. - Ja väl, kapten.
Lätta ankar. Bemanna gångspelet.
Quiberon.
Ser du den här? Inte er.
Inte stjäla. Om du stjäl, du blir halshuggen.
- Vad är det som pågår? - Han försökte stjäla kycklingen, sir.
- Stöld straffas med repet. - Jag känner till lagarna.
- Det blir repet för dig, grabben. - Kanske inte i detta fall.
Har ni gjort er besväret att berätta om mässen?
- Inte direkt, sir. - Du kan gå.
Låt honom gå.
- Släpper ni honom? - De är våra gäster.
Och ni ska vara hövliga mot dem så länge de vistas ombord.
Fransoserna är ju våra fiender, sir.
- De här är bra fransoser, Styles. - De är alla likadana.
- En bra fransos är en död sådan. - Det kommer att sluta illa, sir.
Nu räcker det! Tillbaka till arbetet.
- Styles. - Ja, sir?
Lägg tillbaka kycklingen.
- Men, sir... - Styles.
Kom in.
Rapport från halvdäck: Lätt vind från norr, stadig kurs.
Mr Hornblower.
Får jag tala med dig.
- Vad tycker mannarna om våra gäster? - Som förväntat, sir.
- Det finns farhågor bland dem. - Farhågor?
De har svårt att se generalens trupper som allierade.
- Fransmännen är ju våra fiender. - Men de ger väl sitt fulla stöd?
Ja, sir. De är införstådda.
Och du själv? Vad tycker du om generalen och hans plan?
- Jag tycker han är djärv. - Djärv? Ar det allt?
Jag känner varken till generalen eller hans planer. Jag antar inget.
Det var ett försiktigt svar.
Det spekuleras även om vår destination.
Vad säger du om jag berättar att vi är på väg till Bretagnes kust?
Då skulle jag säga Quiberonbukten, sir.
Det skulle du? Varför?
Quiberon kan ta emot många skepp. Det är det logiska valet.
Din slutledningsförmåga stämmer.
Låt oss be om att republikanerna inte delar din logik.
Då blir inte Quiberon så välkomnande som vi hoppas på.
Vi måste stoppa republikens artilleri här...
... från att röra sig mot oss genom Muzillac, västerut till Quiberon.
Överste Moncoutant leder en grupp-
- för att ta kontroll över bron vid Muzillac. Här.
Översten är markis du Muzillac. Han är byns överhuvud.
Han känner till området väl.
Då får ni komma hem igen. Folket kommer säkert välkomna er.
De flesta i alla fall, mr Bracegirdle.
En del kommer inte att bli glada, men jag ser fram emot mötet.
Mr Moncoutant behöver ett infanteri för att säkra eller förstöra bron.
- Major Edrington? - Mina mannar står redo.
Som lord Muzillac borde äran tillfalla mina mannar.
Era mannar har inte stridit på flera år, medan...
- Ifrågasätter ni vår kompetens? - Ni har bristande erfarenhet.
Det är alltså sant. Det tillåter jag inte!
Vi är allierade. Så länge vi lyckas delar vi på äran.
Mr Hornblower har rätt. Kungens återinsättande är det viktiga.
Som ni önskar, översten.
Jag föreslår att ett av mina befäl agerar samband mellan er och lorden.
Du verkar ha förstått situationen, Hornblower. Tar du uppdraget?
Ja, sir.
Ta med två tolv-skålpundare och krut för att förstöra en bro.
- Hur stor är bron, sir? - Lite större än floden, Matthews.
- Sir? - Glöm det.
Ta med tio extra krutdurkar.
Ursäkta, men varför använder inte fransmännen egna kanoner?
General Charettes trupper har inga kanoner.
Jag har inget emot att låna ut våra, sir.
Igår ville du halshugga dem, idag lånar du ut våra kanoner.
Väldigt generöst. Är fransmännen redo när allt kommer omkring?
Motsätter sig era män en landstigning med oss?
- Tvärtom, sir. - Det var roligt att höra.
Med deras hjälp hoppas jag kunna återupprätta mitt hems forna glans.
- De ska göra allt i deras makt. - Ni känner visst inte till mitt land.
Ni har ingen aning om vad republikanerna är kapabla till.
Det finns inget de inte skulle vanhelga, eller besudla.
- Vi får hoppas ni har fel. - Ni känner inte dessa människor.
De är barbarer.
Men ordningen ska återställas. Det kan ni lita på.
Kapten, land i sikte.
- Bra, alle man minska segel. - Javäl, kapten.
Minska segel!
Stranden är i sikte. Förbered landstigning.
Mr Hornblower. Du är nu på fiendemark.
Var försiktig och anta inte att det är säkert förrän du kan förvissa dig.
Det ska jag komma ihåg.
- Var lika försiktig som igår. - Ja, sir.
Fortsätt, mr Hornblower.
Är ni orolig för hans säkerhet, kapten?
- Jag oroar mig för alla mina mannar. - Men särskilt för löjtnanten?
Han är en av mina bästa och trots hans ringa ålder...
- Jag skulle beklaga hans bortgång. - Låt mig försäkra er.
Inom några dagar har vi hela Frankrike på vår sida.
Er unge löjtnant kan då berätta för sina barnbarn hur han hjälpte till-
- att återinsätta kung Ludvig på hans rättmätiga tron.
Flaggan ska åter svaja över Frankrikes heliga mark.
Länge leve konungen!
Archie, hur känns det att vara tillbaka?
Bättre med en pistol och kanon att tillgå.
- Vi behöver hjälp med kanonerna. - Jag ska höra med mr Moncoutant.
Var försiktiga, era idioter!
Han är verkligen rädd om maskinen. Den är väl det enda som kommer fram.
- Redo, Hornblower? - Ja, men kanonerna...
Gode Gud, hoppas de inte tillhör oss.
- De tillhör de franska trupperna. - Förvånar mig inte.
- Vad tror de att de gör här? - Ar ni redo att fortsätta?
Mina män, i alla fall.
- Vi behöver transport för kanonerna. - Det är redan ordnat med.
När ni är redo så fortsätter vi. Muzillac väntar, mina herrar.
Det stinker ju. De kunde åtminstone ha städat...
Lite mindre gnäll, Styles.
Var glad att du slipper bära kanonerna ända till byn.
Från tjänstförrättande löjtnant till chef över dynghögen. Vilket lyft.
Mr Hornblower, som högre befäl borde vi rida tillsammans.
Kom, sir. Såvida ni inte föredrar dynghögen.
Nu förstår jag varför ni valde flottan.
All besättning och förråd iland, sir.
Tack. Då sätter vi segel. - Mr Bowles, sätt kurs mot Quiberon.
Det blir västerut för att landsätta generalens huvudstyrka.
- Kurs? - Nordnordväst, sir.
Vi är framme vid lunchtid, sir. Vinden är med oss.
Kanske det.
När vi kommer fram lägger du bi så nära som möjligt.
- Efter avlastning stannar vi ombord. - Jag trodde...
Sophia, Dumbarton och Catherine återvänder till England.
Men vi... stannar kvar.
Där har vi målet, mr Hornblower.
- Tror ni att ni klarar det? - Antingen försvara eller förstöra.
- General Charette räknar med oss. - I så fall...
Mr Edrington, ni finner ett vadställe fem kilometer upp för strömmen.
- Där kan ni och era mannar slå läger. - Hoppas vi klarar det, översten.
Placera ut kanonerna så de täcker södra sidan.
- Vi placerar ut krutet senare. - Javäl, mr Hornblower.
Du hörde honom, Matthews.
- Quiberonbukten, sir. - Bra, mr Bracegirdle.
För oss i land och lägg bi.
Nu välkomnar mitt folk mig hem. Framåt!
Kapten.
En signal från Catherine. De är redo att landsätta trupperna.
- Bra. Se till att allt förbereds. - Javäl, kapten.
Generalen, jag ser det som en tjänst om ni låter en av mina-
- gå med er iland för att delge mig regelbundna rapporter.
Amiral Hood har beordrat oss att stanna tills uppdraget har lyckats.
- Varför? - Amiralen vill att vi stannar...
... om ni skulle möta svårare motstånd än beräknat.
Då så, sir Edward. Tack för er uppriktighet.
Men jag försäkrar er att rapporterna endast kommer att vara goda.
Det hoppas jag, sir. Det hoppas jag...
Jag är tillbaka!
Fauré? Pierre Fauré? Vad gör du här?
- Jag är borgmästare här. - Borgmästare?
Han säger han är borgmästare. - Du säljer ju underkläder.
- Inte längre. Med min befogenhet... - Befogenhet? Jag är ju markisen.
- Ta av bandet. - Jag är ledsen, monsieur...
För ut byborna hit för att välkomna mig hem.
Följ mig, mina herrar.
Åh nej.
Grip dem!
Ni har ingen rätt, de har inte gjort nåt.
- Ni har ju förstört mitt hem. - Det har beslagtagits för folkets...
Tyst!
Var finns resten av min konstsamling?
- Herr markis... - Var?
De var inte till nån praktisk användning. De användes som ved.
Uppeldade?
- Ta bort flaggorna. - Nej, monsieur. Jag beklagar...
- Ge mig pistolen. - Men, översten...
Snälla ni, han är ett barn. Han förstår inte.
- Då ska jag få honom att förstå. - Nej, snälla ni!
För Guds skull, stan tillhör ju er.
Varför ödsla kraft på ett barn. Allt är i sin ordning.
Jag är markisen. Ni måste lyda mig.
Länge leve konungen!
- För bort barnen härifrån. - Tack, monsieur. Tack.
Jag antar att välkomstceremonin nu är över.
Quiberonhalvön. Rojaliststyrkan marscherar in i landet.
Ser ni, mr Bowles? Folket är glada över att se oss.
- Jag trodde motståndet var större. - Republikanerna är veka.
Så ja. Lite längre ned, Styles.
Det här är fjärde tunnan vi placerar ut. Det borde nog räcka.
Vi lägger ut två till här för att vara på säkra sidan.
Ursäkta, sir, men om fienden förväntas komma därifrån-
- och vi kommer att befinna oss där, hur kommer vi då till stranden?
- Vi ska hålla vår position. - Omgivna av grodätare?
- Ursäkta, sir. - Det finns annat än grodor här, sir.
- Fortsätt arbetet. - Ja, sir.
- Archie? - Ja.
Jag ska se hur det går för majoren. Tar du över kommandot?
Självklart.
Matthews har rätt, Horatio. Spränger vi bron är vi strandsatta.
- Jag vet. - Tänk att dö i någon annans krig.
Placera ut vakter vid fronten, flanken och runt floden.
- Är allt som det ska? - Se er omkring, mr Hornblower.
- Inget artilleri vågar korsa floden. - De kanske skickar infanteriet.
Jag är rädd för att fienden ignorerar oss och koncentrerar sig på bron.
- Om de korsar floden... - Litar ni inte på mina mannar?
- Jag tvivlar på fransoserna. - Men general Charette...
Han är inte här. Vårt högste befäl är överste Moncoutant.
Att döma av hans tidigare uppvisning är han ingen äkta soldat.
Underskatta inte fienden, överskatta heller inte en allierad.
Särskilt någon med personlig agenda. Bäst att rapportera till honom nu.
Här slår vi läger. Då får männen vila.
Och i morgon intar vi Quiberon. - Framåt!
- Jäkla djur. Det behöver ett roder. - Visa vem som bestämmer.
Det behövs inte, det vet den redan.
Jag har hört att giljotinen är lika effektiv som en armé på femtusen man.
Det behövs nog inte så många här. Det verkar räcka med en handfull.
Ni har era order. Verkställ.
Vad vill ni?
Mina herrar, precis vad jag behöver.
Jag hoppas få er som sällskap vid middagen ikväll.
- Det ser vi fram emot, översten. - Utmärkt. Ska vi säga klockan åtta?
Kom nu, mr Hornblower. De väntar på oss.
Vi kan inte göra nåt här.
Ett meddelande från mr Bowles. Generalen har slagit läger.
- Har de stött på något motstånd? - Nej. Det är väl bra?
Ja, men varför går det så lätt? Fienden kan ju vara var som helst.
- Såvida inte... - Vad, sir?
Har du funderat på varför vi beordrades att stanna?
Vi ska väl fungera som tillflyktsort för general Charette?
Med ett skepp? Det krävdes fyra för att ta honom hit.
- Om generalen tvingas till reträtt... - Med en fjärdedel av manskapet.
Nederlagets matematik, mr Bracegirdle.
Ni förstår, mina herrar, en republik, ett land styrt av bönder-
står i strid med alla naturlagar.
Se bara hur mitt hus har förfallit under min frånvaro.
Bönderna kunde inte sköta det eftersom de är utan intelligens.
Om man betror dem med fina möbler och konst ser de dem som ved.
De använde säkert min fina konjak som tändvätska.
Ursäkta, men jag har alltid hävdat att man kan förkovra sig.
Men till vilket syfte? Jag hade en gång en häst-
- som jag för nöjes skull lärde räkna veckodagarna.
Blev den bildad för det? Nej, det var fortfarande en häst.
- Samma sak med bönderna. - Får de chansen att lära...
Jag tror att även mr Hornblower i hjärtat är en revolutionär.
- Det stämmer inte. - Jag misstänkte det i eftermiddags.
- Det där tänker jag inte tåla, sir. - Jag retas ju bara.
Mitt land är den fars ni ser idag för att goda själar som ni själv tror-
- att de kan lära vanligt folk att tänka.
Mr Edrington är som jag själv av adlig börd.
- Ni håller väl med mig? - Ni har visst funderat på det här.
Var så säker att jag dagligen tackar Gud för min titel.
Jag hade säkerligen blivit en värdelös bonde.
Kom hit, Mariette. Kom hit.
Den här kvinnan är av bondfolk. Hon arbetar här, så gjorde även modern.
Men under revolutionen gjorde de henne till lärare.
Är den här enkla varelsen satt på jorden för att lära ut grammatik?
- Det är bättre hon gör det hon kan. - Je ne suis pas un animal.
Hon säger att hon inte är nåt djur.
Jag förstod hennes franska, så som hon förstod er engelska.
Hon kan inte vara så obildad som ni vill framställa.
Återigen hör jag rebellen i er.
Då misstar ni er igen, sir. Jag är ingen rebell.
Jag hoppas vara en gentleman som behandlar alla kvinnor med respekt.
Jag vägrar att argumentera med en sjöman ur brittiska flottan.
Innan ni nonchalerar en enkel sjöman påminner jag er att engelska flottan-
- har tagit med er så här långt utan incidenter eller skador.
God natt, mina herrar.
Var är vår dessert?
Jag ber om ursäkt, ma'mselle.
Vi är alltså inte bättre än djur?
Jag försäkrar, det är inte min åsikt och önskar inte höra sådant heller.
Ni har visat vänlighet. Återigen försökte ni hjälpa mig.
Jag gjorde inte mer än vad mitt samvete befallde.
Nu finns det tyvärr inte mer ni kan göra för mig.
Ma'amselle... låt mig åtminstone få eskortera er hem.
- Ni behöver inte besvära er. - Det är inget besvär.
- Det vore ett rent nöje. - Nåväl. Tack.
Idag finns det bara en härskare i Frankrike.
Den där maskinen. Det är lika för Moncoutant och republikaner.
- Är detta sättet att övertyga oss på? - Jag kan inte avslöja planerna.
- Vad gör ni då här? - Jag ska utföra min plikt.
Vad är er plikt?
Att försvara bron tills vi blir beordrade att gå.
Eller tills ni blir tvingade.
Barnen fick gå på ett oplanerat sommarlov.
- När översten kommer till rätta... - I 20 år har jag levt som ett djur.
- Jag vill inte gå tillbaka till det. - Jag tänker inte låta det ske.
Det har ni mitt ord på.
Jag accepterar er vänlighet, men inte ert ord. Ni vet inte vad ni talar om.
Så länge jag är här kommer ni inte till skada.
Och när ni har åkt?
Om ni kände mig skulle ni inte tvivla på mig.
Det är inte er jag tvivlar på, utan det här stället.
Jag ska skydda er.
Tillbaka till bron med er båda två.
Naturligtvis, officerare först. Efter er.
Jag tror inte de kommer tillbaka.
- Men låt mig skydda er från dem. - Jag vore väldigt tacksam.
- Ursäkta, sir. Är allt i sin ordning? - Ja tack, Matthews.
- Vad var det? - Bron. Stanna här.
Ladda om! Snabba på.
Giv eld! Ladda om och sikta styrbord.
- Jag ser inget, sir. - Gör som du blir tillsagd.
- Vad är det som pågår? - Jag vet inte, sir.
Giv eld! Ladda om.
Archie! Vad är det ni beskjuter? Mr Kennedy, rapportera!
Fiende gevärseld från andra sidan floden.
De överraskade oss. De kom från ingenstans.
- Ner med huvudena! - Redo, Styles. Nu!
- Kanon redo. - Vänta!
Eld upphör!
- Några försök att inta bron? - Nej, sir.
- Jag föreslår att ni omgrupperar. - Ja. Ska ske, sir.
- De ödslade ingen tid. - Men varför attackera utan artilleri?
- Först trodde vi det var åska, sir. - Nej, det där är kanoner.
Vad gör franska artilleriet här? De borde vara söder om Muzillac.
Jag befarar att generalens kamp är över innan den ens har börjat.
Jag får det till minst 30 artilleripjäser.
De gillrade en fälla och vi gick rakt in i den.
- Har vi hört nåt från mr Bowles? - Nej, sir.
Inga vidare rapporter.
Skicka en styrka till generalen och be dem sedan rapportera tillbaka.
Ja, sir. Om eldgivningen har upphört måste vi nog befara det värsta...
Skicka bara... iväg dem iland, mr Bracegirdle.
På min signal. Eld!
- Inget skymt av artilleriet? - Inte än.
Jag går tillbaka till majoren.
Horatio?
När de började skjuta greps jag av panik.
Jag kände det. Det var överraskningsmomentet.
Det var nog likadant för oss alla.
Men en tjänstförrättande löjtnant får inte gripas av panik.
- Du behöver inte frukta fienden. - De vill döda oss, Horatio.
Självklart är det så. Men deras vapen är inget hot mot oss.
Från det här avståndet träffar de knappt ladugårdsdörren.
Om du bara håller dig lugn och ur sikte kan de inte skada dig.
- Ja... - Då så.
Det är slut med oss. Rädda er själv om ni kan.
Det här är inte ert land. Ni ska inte behöva dö här.
Försiktigt, mr Hornblower. Det finns getingar som sticker här.
- Någon aning om hur många? - De ändrar ständigt position.
- Det är samma situation vid bron. - Varför visar de sig inte?
- Ni borde nog informera översten. - Om ni kan slita honom från byn.
Era egna affärer där inatt... Jag hoppas de var till er belåtenhet.
Jag... Ja tack, Ers nåd.
Jag ska prata med översten.
Mr Hornblower, lite mer taktik vore inte helt förgäves.
Ja, Ers nåd.
Landstyrkan har återvänt, sir.
- Nå, mr Bracegirdle? - General Charettes läger nåddes inte.
Det är alltså som vi misstänkte?
Alla män tros vara omkomna, sir.
Jag står här som en anklagad man. Jag anklagar mig själv.
Jag visste...
Jag förstod att det var dömt att misslyckas, ändå sa jag inget.
- Varför, sir? - Jag blev beordrat till tystnad.
Då ligger skulden hos dem som gav ordern.
I princip, kanske, men vad säger mitt samvete?
Om jag stannar kvar här kan jag garantera att fler liv går förlorade.
Nu när republikanerna har besegrat Charette väntar Muzillac.
Ska jag strunta i mina order, eller stannar jag kvar här...
... och väntar på att de döda ska återvända?
Nederlagets matematik.
En förhatlig ekvation. En jag inte har något svar på.
Nu har jag honom. Upp lite till.
Lite till.
Släpp.
Akta er.
Där fick vi dig, din grodätare!
Sluta skjuta. Slösa inte med krutet.
Jean Fabier, du är skyldig till förräderi-
- och döms till döden av lorden av Muzillac. Leve konungen.
Borde inte ni försvara bron?
Fienden skjuter sporadiskt. Artilleriet syns inte till.
Vågar de inte visa sig? Det är som man kan förvänta sig.
Kan ni slå följe med mig? Vi skulle ha nytta av er kunskap.
Tack för inbjudan, mr Hornblower. Men som ni ser är jag upptagen.
Jag råder er att följa med. Fienden är...
Namn? Vad heter den här mannen?
Varför dessa avrättningar när fienden går lös?
Nu räcker det, mr Hornblower. Jag är upptagen här!
Om ni vill spana efter fienden så varsågod. Men jag är ert befäl-
- och enligt erfarenhet är frånvaron av fiender goda nyheter.
God dag, monsieur. - Namn?
- Sätt segel innan vinden avtar. - Till Muzillac, sir? Javäl, kapten.
- Hur blir det med mr Bowles? - Vi måste anta att han omkommit.
Alle man till seglen!
Vill ni slåss, va? Är det vad ni vill?
Håll nere huvudet annars förlorar du det. Förstått?
Bra.
Lika stilla som ett målat skepp på ett målat hav.
Sir?
Det är vindstilla, mr Bracegirdle.
Vi är hindrade av stiltje.
Skicka ut båtarna, mr Bracegirdle.
Ta med tio man över floden. Dags att lura ut fienden ur skogen.
Pluton, halt! Höger om!
Bakre flanken, lägg an! Giv eld!
Artilleri.
Nummer ett.
Nummer två.
Nummer tre.
- Hur långt har vi kommit? - Ungefär fem kilometer, sir.
Vi ska ta oss till Muzillac om jag så ska ro själv.
Givakt!
- Hur många, fanjunkaren? - 18, sir.
Är det allt? Var i Herrans namn är resten?
Det är jag, Horatio.
Kom in.
Har du inte sett... Har du inte sett vad som händer på torget?
- Jag måste träffa dig. - De har dödat bagaren.
Han är endast skyldig till att ha sålt gammalt bröd.
- Du ser väl hur farlig Moncoutant är? - Han är min överordnade.
Som officer lyder du honom, men du ser väl vem han egentligen är?
Jag måste fråga dig en sak, Mariette.
Innan vi kom hit, såg du några fiendesoldater i byn?
Vilka menar du? Rojalisterna eller republikanerna?
- Snälla du. - Nej!
Du vet inget om mig, ändå vill du att jag förråder mitt eget folk.
- Tystnad innebär mer blodspill. - De kräken får gärna dö.
- Om mina män inte är förberedda... - Så kan du själv dö.
Republikanerna kom för tre dagar sen.
Gå nu är du snäll. Ni kan inte vinna det här.
Ta med dina soldater och gå medan ni fortfarande kan.
Horatio. Jag har förlorat många utan att få ta farväl.
Jag kommer tillbaka och tar dig härifrån om det är vad du vill.
Gå nu.
För fram näste man.
Namn? Du är skyldig till uppvigling och förräderi-
- och döms härmed till döden genom lord Muzillacs order.
- Vi skulle ha åkt till Ostindien. - Gula febern och tyfus.
Vi har det mycket bättre här.
Sir, titta här!
Se upp för rödingarna.
Oldroyd.
Vi är bortgjorda. Här finns bara en handfull fransoser.
Armén är på väg norrut. Vi är på fel plats.
- Har ni pratat med översten? - Nej, byn är bara en stor slaktplats.
I så fall föreslår jag att vi går under egna order.
Vi har inget val, sir.
Kom igen. Ro! Ro! Ro!
Ro!
Ro, ro!
Denna expedition blir mer olycksbådande för varje minut.
Skynda på.
- De har nog inte bråttom tillbaka. - Vi klarar oss utan dem.
Emigranterna verkar ha fått nog.
De må sakna disciplin, men inte mod. De ska försvara byn.
- Kommer det att gå? - Ett tag.
Mr Hornblower organiserar försvaret. Det är inte mycket vi kan göra här.
- Ska vi retirera? - Ja, det tar emot att säga det.
Vi intar försvar från andra sidan floden. Stå redo att spränga bron.
Hur blir det med mr Hornblower?
Vi väntar så länge vi kan. Vi får hoppas på hans försiktighet.
Kör hit den. Skynda på!
Leve konungen.
- Översten. Översten! - Vad är det?
Fienden samlas utanför byn. Era män behöver er.
Nåväl.
Bra.
- Ska vi ta med kanonerna, sir? - Nej, vi förnaglar dem bara.
- Vad gör vi om fransoserna når bron? - Ni hörde majoren. Vi spränger den.
Sen drar vi oss tillbaka mot stranden och...
... hoppas på det bästa.
Giv eld!
Vi har förnaglat kanonerna och ändrat höjdriktning.
- Mr Kennedy, är krutet apterat? - Ja, sir.
- Lägg då ut stubinen. - Ja, sir.
- Vi måste retirera. - Vi behöver Edringtons trupper.
- Ni måste retirera! - Jag vet att ni inte gillar mig.
Men det här är mitt land och jag kan inte överge soldaterna.
Jag har redan lämnat dem en gång och vägrar göra det igen.
Ro tillsammans nu.
Vi har vind i seglen, mr Pellew!
Kalla tillbaka båtarna. Låt oss be att det inte är för sent.
Horatio! Horatio!
Horatio!
- Allt redo, Matthews? - Ja, sir.
Vi tänker visst på samma sak, mr Kennedy.
Vi kanske ska vänta några minuter till.
- Mr Hornblower kan ännu överraska. - Ja, sir. Om han är vid liv.
Skynda dig.
Klättra ned. Ingen kommer att se dig.
- Jag går inte utan dig. - Skynda dig.
- Följ med mig. - Det är rena galenskapen.
Jag går inte utan dig.
Okej, gå nu.
Kom.
Hoppa.
- Hur gick det? - Det går bra.
Leve konungen!
Vi kan inte vänta mycket längre.
Jag gör det, sir.
Stå beredda.
Horatio? Vänta!
Besvara elden.
Nej!
Mr Kennedy!
Horatio.
Det är ingen idé. Hon är död. Kom nu.
Det borde hålla dem borta ett tag. Vi retirerar till stranden.
Marschera iväg, fanjunkaren.
Mr Kennedy.
- Se efter honom. - Ja, sir.
Kom, Horatio.
Du gjorde allt du kunde.
- Vilken vacker syn. - Som att stå mellan valet och kvalet.
Formera trupperna. Fanbärare längst bak.
Bataljonen bildar en linje. Fem sektioner till höger. Marsch!
Våra gamla vänner är visst här.
Ett steg till så ses vi i helvetet.
Inte den grodätaren. Det är en god sådan.
Bowlsey!
Mr Bowles.
Trodde vi skulle ses i Paris vid det här laget.
Främre ledet, stå beredda.
Främre ledet, ned.
Är det ingen som har lust med en simtur?
Lägg an!
Giv eld!
- Det är Indie! - Nästa laddning.
Vi är nog klara med det här platsen, mr Hornblower.
Ja, sir. Det är vi verkligen.
Var är er rock, mr Bowles? - Välkommen tillbaka, mr Hornblower.
Mr Hornblower, avlägg rapport i min hytt.
Jag rapporterar förluster om sex man och två kanoner.
För att inte nämna våra franska allierade.
Ja, sir.
Om en kapten förlorar sitt skepp ställs han inför krigsrätt-
oavsett orsakerna till förlusten.
Han måste försvara sig själv och sitt rykte. . Är det förstått?
Nå?
Jag har inget att säga.
Kanonerna gick förlorade, männen dog...
... och rojalisternas kamp...
Ett misslyckande, alltså.
Som resten av den här bedrövliga expeditionen.
Ja, mr Hornblower, jag inkluderar mig själv i misslyckandet.
Vad gjorde vi där, sir?
Vi var inte önskade.
Det enda vi uträttade var förödelse...
... död och nederlag.
Förlåt mig, sir.
Såja, mr Hornblower.
Se på din nya uniform. Vilket bedrövligt skick.
- Det är knappast så vi ska se ut. - Nej, sir.
När vi tar på oss uniformen träder vi in i ett liv av äventyr och elände.
Men framför allt ett pliktskyldigt liv.
En plikt mot folket, vår kung, vårt land, men även våra soldater.
Vi måste alltid agera inspirationskälla.
Och vad som än drabbar oss...
... så får vi aldrig glömma att vi tjänar i Hans majestäts flotta.
Det är sant, sir.
Skönt att du är oskadd, mr Hornblower.
Det är skönt att vara tillbaka, sir.